www.HoundDawgs.org
Sejr over Frankrig!
Vestfronten overgiver sig!
Franskmændene er besejret!
Godmorgen, dommer Fromm.
-Der er intet til Dem i dag. -Det var da godt nyt.
-Jeg ønsker også Dem en god dag. -Hr. dommer.
Heil Hitler! Er der noget nyt?
-Brev fra militærpostvæsenet. -Hvem?
Quangels søn?
Hr. Quangel. Det er til Dem.
Er der sket noget med ham?
Løgnere!
Anna ...
Det er din og krigen og din fordømte Førers skyld!
-Anna ... -Lad mig være i fred.
Det er mig. Eva. Fru Rosenthal?
Er der noget fra min mand?
-Tak, Eva. -Hvad har De brug for?
Jeg har ikke brug for meget. Som altid.
Betingelser for våbenhvile overrakt
Formand Quangel.
Godmorgen.
Også du
Hvor meget smør skal De bruge? Det sædvanlige halve pund?
Her er mælk og æg. Hvor meget smør skal De bruge?
-Kom nu. -Få nu lidt fart på.
Fru Quangel? Jeg følger Dem hjem.
Hans Quangel. 23. januar 1940.
Løgneren.
Jeg kommer lige hjem fra arbejde.
Hej, Quangel. Hvorfor hastværket? Er der noget galt?
Vi bliver rige. Sejr over Frankrig.
Ved De hvad? Vi bliver verdens rigeste land.
I løbet af et par uger ødelægger vi England og afslutter krigen.
Når tropperne ved fronten har været så sejrrige ...
... skal vi nu også gør vores pligt. Føreren vil øge produktionen.
Han venter en stigning på 30 procent på tre måneder.
Det skal fordobles på det næste halve år. Førerens ønske er vores bud.
Vi beder om forslag til, hvordan vi når det mål. Sieg Heil!
Arbejdere. Er der nogen forslag?
Ja, formand Quangel.
For at øge produktiviteten skal der installeres flere maskiner -
-og fyres et par døgenigte.
Hvad mener De? Hvem er døgenigtene?
Nogle kan ikke følge med, andre vil ikke. De taler politik i stedet.
-Et par her er meget flinke til det. -Hvor vover De, Quangel?
De er ikke medlem af partiet. Hvor vover De at sværte medlemmerne?
Han tænker kun på sig selv. Donerer De til Vinterhjælpen eller Føreren?
Tyskland har taget min eneste søn.
I går fik jeg at vide, at han faldt i kamp for jer. For føreren.
Jeg spørger Dem, Dolfuss ...
Hvad mere kan en mand donere end sit barn?
Anna, vi skal aflægge besøg. Kvindeforbundet venter på dig.
Heil Hitler, Anna. Hvor bliver du af? Vi skal af sted.
Vi venter nede.
Først er det fru Gerda Kleinschmidt. Så er det fru Else Wernicke.
Og så ... Claire Gehrich!
Fru Obersturmbannführer Gehrich. Der skal man være diplomat.
-Skal jeg stryge hende? -Nej. Alle skal bidrage.
Men måske ikke i dag. Hende skal vi være godt rustet til.
-Sikke et dejligt sted. -Hvad kan jeg hjælpe med?
-Deres mand? -Ja ...
Han kæmper i Polen, ikke sandt?
Han sætter livet på spil hver dag, mens De hygger Dem.
-Skammer De Dem ikke? -Men jeg ... ingen forstår det.
Jeg er så bekymret for ham. Jeg er så bekymret. Men ...
Sluk den. Genoptag arbejdet.
Det redder Dem ikke fra fronten. Jeg har ikke tænkt mig at lyve.
Jeg ved, at De gjorde det med vilje. Forstår De det?
Du skal ikke åbne, hvis det ringer på. Ikke for nogen.
-Otto? -Jeg skriver.
-Til hvem? -Det ved jeg ikke.
Jeg skriver kort. Kort som siger sandheden.
Folk kommer til at læse dem.
De vil give dem videre.
Kort?
Skriver du kort? Hvad skal det hjælpe?
Mor. Føreren har dræbt min søn. Han dræber også din søn.
Giv dette kort videre.
-Hvorfor skriver du sådan noget? -Jeg slører min håndskrift.
Vær nu sød at lade mig gøre det.
Der er ikke engang låst.
-Hvad hvis hun skriger? -Det gør hun ikke.
Min åndssvage kone giver hende mad. Den gamle jøde.
Hun flyttede sine ting herop, da de brændte hendes forretning ned.
Hun gemmer sig.
Vær stille!
-Ovenpå, far! -Af sted. Hurtigt.
Hvad laver De her?
-Barkhausen! Hvad laver De her? -Hr. Persicke ...
Nabo! Vi kan dele.
Det er fru Rosenthal.
-Det er ikke min skyld. -Ud!
Find pengene.
-Jeg beklager. -Det er der ingen grund til.
-De kan bo hos os. -Det er for farligt for Dem.
-Dommer Fromm? -Kom med mig, frue. Skynd Dem.
De kommer tilbage.
Vær stille. Kom ind.
Ingen leder efter Dem i min afdøde datters værelse.
De må vænne Dem til det.
I morgen skal De høre nøje efter, hvad jeg siger. Godnat, fru Rosenthal.
Er hun i sin lejlighed igen?
-Nej. -Jeg vil med. Du kan ikke stoppe mig.
-De hænger også kvinder. -Selvfølgelig gør de det.
Du går kun med til bygningen. Jeg går ind og lægger kortet.
Jeg kommer om lidt.
Lige et øjeblik. Det er denne vej.
80 pfennig.
-En snaps. -En kop kaffe.
Nej. Jeg tager også en snaps.
Nu er vi i gang.
Herefter er vi alene.
De forlader ikke dette værelse i en periode. Måske længe.
De er min gæst.
Men tro mig. Går De ud af den dør, kender jeg Dem ikke længere.
De ved vel, hvad man kaldte mig i retten, gør De ikke?
Koldblodige Fromm.
Jeg har en elskerinde, som jeg adlyder.
Hun hedder Justitia.
Men jeg vil gerne være i lejligheden, når min mand kommer.
Han kommer ikke tilbage. Det ved De godt, fru Rosenthal.
Lås døren.
-Hvor bor denne Barkhausen? -Her.
-En kone er forsvundet. -Jeg kender hende.
Find ud af, hvad de vil. Kom så!
-Er den gamle hjemme? -Hvad rager det dig?
Meget. Det rager også politiet og herren i partiet.
Der er han, inspektør. Det var ham og den anden bums.
Postdamens mand.
Min far og jeg greb dem i jødens lejlighed. De ville rydde den helt.
-De burde konfiskere den. -Du og din far gjorde det selv.
-Lad os tale med kvinden. -Hun er ikke deroppe.
-Hr. Fromm. -Deres Nåde! Hvem hører De under?
Inspektør Escherich. Politihovedkvarter Prins Albrecht Strasse.
Jeg kender godt adressen. Bed ham om at komme.
-Og så forlader De lejligheden. -Gu gør jeg ej.
Bor De alene?
Jeg må gerne se min omkring, ikke?
Farvel.
Du skulle have set det. Far skræmte dem ordentligt.
Så gav min bror og jeg dem en ordentlig løbetur.
Baldur?
-Min bror er SS Sturmbannführer. -Er det dig? Baldur Persicke?
Du legede tit i min lejlighed.
Du ringede på, fordi jeg gav dig æblekage.
Er det ikke rigtigt? Hvor er du blevet stor.
Og stærk.
Få hende ud.
-Men ... -Bare gå!
Heil Hitler!
Nej!
Hun er død, Otto.
Jeg så det godt.
Du så jo Fromm skjule kvinden. Du ved godt, hvad der foregår her.
Indbrud. Ulovlig tilegnelse af nationale værdier.
Bagvaskelse af en respektabel borger. Nu er det nok.
Og en død kvinde, som var i live for lidt siden. Du slipper ikke udenom.
-Det kan De ikke gøre ... -Jo. Men han gør det ikke.
For han er intet uhyre.
Den herre har bestemt ikke stjålet noget. For han ved, hvad det betyder.
Derfor er han fornuftig, når han går herfra.
Han går hjem til sin rare lejlighed og iagttager, hvad der foregår her.
-Ja da, inspektør. -De må gerne gå.
Deres Nåde ... er fru Rosenthal ...
Jeg ved ikke, hvad De taler om, fru Kluge. Undskyld mig.
Jeg vil gerne have de fem. Jeg har frimærker i forvejen.
Det bliver 25 pfennig. Nu skal jeg pakke dem ind.
-Jeg skal bruge tynde handsker. -Vi har desværre ingen.
Måske kan De finde dem ... lad mig se. Måske ...
Nej, ellers tak.
Tak.
-Farvel. -Farvel.
Stands krigsmaskinen
Hitlers skygge hviler over Europa som Djævlens skygge.
Giv kortet videre. Ned med regimet.
Sikke nogle kragetæer. Selv min datter skriver pænere.
Han må være utrolig dum.
Det er en fra underklassen, som arbejder med hænderne.
Måske klodset. Men ikke dum.
Det er nok bare en, der lukker damp ud.
Er der flere?
Mor. Føreren dræbte min søn. Han vil også dræbe dine sønner.
-Hvor? -Neue Königstrasse. To uger siden.
-Endnu en kontorbygning. -Smuds!
-Skal vi rapportere det? -Hvis bare vi havde flere folk.
Så kunne vi fange den ... hvad skal vi kalde ham?
Den drillenisse på ingen tid.
Jeg ville gå efter alle i Berlin, som har mistet en søn de to sidste uger.
Føreren dræbte min søn. Der er kun én søn.
-Og hvad så? -Vi venter.
Vi samler oplysninger. Vi er tyske embedsmænd, ikke amatører.
Hvad hvis han fortsætter. Hvor længe har det her mon varet?
Forestil Dem at samle et kort op på et offentligt sted -
-og vide, at nogen måske venter på at se Deres reaktion. Nej.
Alt, hvad vores drillenisse skriver, lander hos os.
Lad os sige 95 procent.
Jeg tror, det er mindre. Skal vi vædde?
Vi venter. Vi venter på, at vores ven laver en fejl.
Hitlerismen sætter magten over retfærdigheden
Godmorgen.
-Kom indenfor. -Tak.
-Heil Hitler. -Heil Hitler!
Så De er fra Nazistisk Kvindeforbund. Nu skal jeg få bragt min portemonnæ.
Jeg er ikke ude efter gaver, fru Gehrich.
-Hvad kan jeg så gøre for Dem? -Hvorfor arbejder De ikke?
Ligner jeg en, der er egnet til fysisk arbejde?
-Har De nogensinde prøvet? -Jeg sætter ikke mit helbred på spil.
-Desuden kan jeg få en lægeattest. -Ja. De kan købe en for 20 mark.
Men De skal bruge en speciel læge, som bekræfter, at De ikke kan arbejde.
-En læge, som vi udpeger. -Gør det, og så får vi se.
Gør De nar ad forbundet og vores fører? Jeg advarer Dem.
I lige måde! De ved ikke, hvem jeg er. Min mand er Obersturmbannführer.
Så er det endnu værre, fru Obersturmbannführer.
De hører fra os. Med mindre De har andre og vigtige oplysninger.
-Måske en syg mor? -Deres papirer og navn!
-Det her får følger. -Værsgo.
Jeg har ingen visitkort. Jeg er bare almindelig arbejder.
Heil Hitler.
Nej, det forstår jeg ikke. Hun har også pligt til at arbejde. Det ved vi begge.
Fru Gehrich er gift med en Obersturmbannführer ...
Hvor står der, at den slags kvinder er fritaget for almindelige opgaver?
-Hun skal passe sin trætte mand. -Det gør jeg da også.
Og så vidt jeg kunne se, har hun hushjælp.
Jeg optrådte i overensstemmelse med vores vedtægter.
-Vil De så bede om undskyldning? -For hvad?
Så gør jeg det på Deres vegne. Og De holder lidt fri.
Smider De mig ud, fordi jeg sagde sandheden?
Nu misforstår De mig. Bare hold lidt fri. Og hvil Dem.
-Kom lidt til hægterne igen. -Det er vigtigt, Anna.
I en tid med sorg. Ikke sandt?
Jo.
-Heil Hitler. -Heil Hitler, hr. Quangel.
Jeg ønsker Dem det bedste, Anna.
-Gudskelov. Ikke mere kvindeforbund. -Godt klaret.
Hvordan kan du være så rolig? Jeg var ved at dø, da jeg så handskerne.
-Det er bare et par handsker. -Hvad er det, vi laver?
Vi har mistet vores søn. Andre har mistet ... men de er ikke ...
Dette system, dette regime ...
Nu føler jeg, at vi er fri.
Befriet for det hele, mener jeg. Sådan har jeg det.
Ingen fred med Hitlers djævelske regering
Udbred den frie presse Tyskere, pas på!
Stop morderen Hitler
Tro på dig selv, ikke på Hitler-banden
Hitleriet betyder vold og uret
Det bringer aldrig fred
Lüderitzerstrasse 23.
-Næste. -Amsterdamerstrasse 27.
Hvor skal De hen, Quangel? Kom ind i beskyttelsesrummet.
Det er til mødre og børn, knægt. Det passer sig ikke for os.
Hvad laver De her?
Stands! Hvad ... De der, Stands!
Vent! Stands! Vent!
Vent!
Stands!
Hallo! Vent! Hvem er du?
De må hjælpe mig! Hvor er beskyttelsesrummet for mødre og børn?
Min datter venter på mig. De må kende området.
-Hvor gammel er hun? -Hun er kun seks.
-Nu er hun der alene! -To huse den vej.
Slap nu af. Folk skal nok passe på hende.
Hun er sikkert bange og græder. To huse, siger De?
Ja, to huse. De kan ikke overse det.
-Heil Hitler! -Heil Hitler!
Jeg hører, at Deres smudsskribent stadig skribler løs.
Heil Hitler, Standartenführer.
Han giver ikke op. Det havde jeg heller ikke ventet.
Når man bruger halvanden time på sådan noget, er man vedholdende.
Jeg har selv prøvet. Men bare rolig. Jeg finder dem altid.
-Operation drillenisse er i gang ... -Drillenisse?
-Det kan jeg lide. -Det glæder mig.
Placeringerne tyder på, at manden bor ved Alexander Platz.
Der var ingen kort i starten. Men nu vil han ikke rejse langt -
-og lægger stadig flere i sit eget nabolag.
-Heil Hitler, Standartenführer. -Hvor mange?
Han opererer også i de østlige områder og i centrum. Se her.
Jeg spurgte om noget, Escherich. Hvor mange?
127. 129 for at være præcis. Med de to fra i morges.
Mere end 100? Hvis der er blevet afleveret mere end 100 kort her -
-har I genier så ikke overvejet, hvor meget skidt der er i omløb derude?
Tænk på menneskets natur. Ingen beholder de kort særlig længe.
Sig mig, hvem der laver det her. Jeg skal svare, når jeg bliver spurgt.
Nu.
"Det heroiske slag ved Stalingrad."
Nogen må skrive sandheden. Med alle disse løgne.
-Hvad sker der mon med vores kort? -Hvorfor vil du vide det?
-Jeg vil vide, hvordan folk reagerer. -Nogle bliver nok bange.
Bange for, at nogen har set dem samle kortet op.
Nogle sætter dem måske tilbage.
Nogle afleverer dem til ... politiet eller bloklederne.
-Men de læser også vores kort. -Det er ligesom med en maskine.
Lidt grus i maskineriet standser ikke maskinen.
Men hvis et menneske smider lidt mere grus i ... og mere ...
... så begynder motoren at hakke, og samlebåndet standser.
Jeg forestiller mig en masse folk, der smider grus i maskineriet.
Du er en romantiker, Otto Quangel.
-Jeg er mekaniker. -Ja, det er du også.
Du er romantikeren. Det var du i hvert fald engang.
Var jeg det engang?
Men jeg så dig alligevel først. Det var ikke omvendt.
Men du sagde ikke noget.
Du dansede med Peter Reinke. Og så gik I ud til kastanjetræet.
Du med din blomsterkrone lo, som om han var utrolig morsom.
Reinke med den tåbelige frisure.
-Nu er han skaldet og partimedlem. -Jeg havde også danset med dig.
Men du spurgte ikke.
Du kunne godt se, hvordan jeg kiggede på dig.
-Jeg spurgte dig da to år efter. -Ikke om at danse.
Vil du gerne danse?
Nej. Bare ...
-Så han sådan ud? -Ja, nogenlunde.
Måske mindre tætsiddende øjne. Det var mørkt.
-Tak. De har tjent Deres land. -Heil Hitler, inspektør.
Frøken Schäfer. Send det her rundt.
"Giv oplysningerne videre. Slut Dem til den frie presse."
"Angsten har fået magten over jer. Dræb den. Dræb Hitler."
Han mistet sin søn i Frankrig. Uerfaren skribent, men intelligent.
Stilen har ændret sig i årets løb. Nu bruger han termen "fri presse".
Han bliver dygtigere, efterlader ingen fingeraftryk.
Han opererer strategisk og vælger aldrig samme gade to gange i træk.
Han skifter altid mellem sporvognslinje syv, ni og elleve.
Hver tanke imod nazismen er som grus i den kriminelle krigsmaskine."
Giv dette kort videre. Fri presse.
"Hvor mange børn skal der dø endnu?"
"Frygt er deres eneste våben. Fri presse."
"Hjælp os med at gøre en ende på den kriminelle krigsmaskine."
Zott. Igen og igen. Billedet af en maskine.
Papirer.
Det er den 22. i dag.
-I dag. -Fødselsdag.
Kom.
Af og til oplever jeg faren, som var den lige så fysisk. Jeg kan mærke den.
Du må ikke skræmme mig.
Nej.
-For Hans. -Hans.
Inspektør Escherich er ikke på kontoret. Øjeblik.
Omstillingen. Der er anholdt en mistænkt i Drillenisse-sagen.
Jeg stiller igennem.
-Anna! -Hej, Walter.
-Er han stukket af, din stakkel? -Nej.
-Han glemte bare madpakken igen. -Jeg troede, han var syg.
Han er ikke her.
Anna. Hvordan går det? Du ser strålende ud.
Jeg skal snart giftes.
-Forræder! -Hængning er for godt til dig!
-En forræder! -En fjende af folket!
-Hvad bestiller du her? -Vi ville gøre det her sammen.
-Hvorfor gik du ikke på arbejde? -Ikke nu.
Forræder!
Ved du, hvordan jeg har haft det i dag?
Nej. Det tænker du ikke på. Du var ikke på arbejde!
Jeg troede, du stadig var derinde! Vil du gerne fanges, Otto?
-Der skete jo ikke noget. -Ikke det? Så du, hvem de anholdt?
En bums. Det angår ikke os.
Det er vores postdames mand. Hvorfor skulle det ikke angå os?
-De er skilt. -Det er da ligegyldigt, for pokker.
Jeg var så bekymret for dig! Hvad hvis det er et varsel?
Det er det ikke. Vær nu rolig.
Husk, da Hans døde. Du sagde, at dit liv var værdiløst.
Du havde ret. Derfor kan vi være fri.
-Vi slipper for at være bange. -Men dit liv ...
Otto, dit liv betyder noget for mig nu. Det betyder ...
... det betyder ... alt for mig nu.
Vi ville gøre det her sammen.
-Vi standser ikke. -Er du ikke bange?
I dag blev jeg igen for at se.
Jeg vil se, hvad der sker, når folk læser det.
Kom.
Min sygemelding var udløbet. Derfor gik jeg til lægen.
Ellers bliver jeg sendt til en lejr.
-Jeg sværger ved mine børns liv. -To sønner?
-De er begge soldater, ikke sandt? -Jo, begge to.
-En af dem er i Waffen SS. -Og de er begge i live, håber jeg.
Ja, her. Det er vores Karl i Polen.
Ja. Det er gode nyheder.
Han blev taget på fersk gerning. Beviset her bærer drillenissens skrift.
-Vi har ham. -Vi kender begge forbryderens profil.
Vi søger en mekaniker, der har mistet sin søn. Og De kommer med ham der!
En spiller som ikke engang bor i nærheden af vores område.
Med to børn som er svært levende.
-Så tror De på mig, inspektør? -Ja. Du kan gå.
Tak. Gud velsigne Dem.
Bravo.
-Hvad? Lod De havenissen gå? -Drillenisse, Standartenführer.
Med al respekt. De er måske min overordnede.
Men som medlem af SS er De ikke nødvendigvis kriminalist.
Lad mig nu udføre mit arbejde, som jeg har en vis erfaring med.
Erfaring?
Jeg kender folk som Dem. Intellektuelle, bedrevidende.
Pas på mit gulv! Synk Deres lede blod.
Op, op, op! Kom så!
De tror, De er fiks. Og folk i SS har ingen idé, vel?
Sig det. Jeg vil høre det. "Jeg er klogere end jer."
Sig det! Sig det! Jeg kan ikke høre noget!
De får to dage.
Til at eliminere ham, De lod gå. Få det fjols ud!
Fru Quangel?
-De er mor til Hans, ikke? -Jo.
-Dietrich. Jeg gik i klasse med Hans. -Dietrich ... ja, selvfølgelig.
-Hvordan har du det? -Godt, tak. Jeg er i live.
Jeg er glad for, at du kom tilbage.
-Hr. Necker? -Undskyld mig. Jeg må gå.
Fru Quangel, jeg ...
Jeg savner Hans meget.
Jeg har ikke noget at gøre med Eno længere.
Han har ikke været min ægtemand længe. Gud er mit vidne.
Nå ... Hvor var vi?
Jo. De ville fortælle mig, hvor jeg finder Deres tidligere mand.
Så det er her, du har gemt dig?
Jeg ved, at du ikke har noget at gøre med kortene. Men SS tror, det er dig.
Og de bestemmer nu.
Også over mig.
De vil anholde dig. Og afhøre dig. På deres egen måde.
Så vil jeg hellere dø.
Du har ret. Du ville hellere dø.
Alt i orden. Det er bedre sådan her.
Nej, jeg beder Dem ...
Selvmord? Det var godt, Escherich.
Løkken strammes.
-Ingen nye kort? -Ikke endnu. Nej.
Tak, fordi De overtager for Fritz.
Den kommer nærmere.
-Quangel! Der er overophedning. -Så sluk maskinen.
Har De ikke noget at tage Dem til?
Ludwig!
Her er noget til Dem.
Det er dristigt. De må hellere tage det med til ledelsen.
De er partirepræsentant.
De skal gøre det. Hold Dem til reglerne.
Ja?
Alle på dagens hold. Navne, adresser.
Han må bo mellem Christburger, Chodowiecki og Jablonskistrasse.
Vi har ingen med den adresse, inspektør.
-Hvem er formand? -Det er Fritz Kämper.
-Bed ham komme. -Han kom til skade i morges.
-Hvem erstattede ham? -Otto Quangel fra det andet hold.
-Han står ikke på listen. -Han hjælper os bare i dag.
-Men han kender ikke folkene. -Hvor bor han?
Otto Quangel?
Walter. Hvor er Otto?
-Godmorgen, formand Quangel. -Godmorgen.
Tag plads.
Fru Quangel!
Vi ved, at De er her!
Luk op!
Se her, Quangel. Det vil nok interessere Dem.
Hvad tror De, det er?
Bare lad være, Quangel.
Der er nøjagtig 267 kort.
Ledte De efter det tal? Tænk over det, Quangel.
Hvert eneste kort blev afleveret frivilligt til os.
Vi har ikke fundet nogen selv.
Folk anglede efter at aflevere dem.
Nogle blev anholdt. En begik selvmord.
Hvordan kunne De tro, at De ville ændre noget? De, formand Quangel.
-Hvem begik selvmord? -En lille fisk. Helt uden betydning.
Alle er betydningsfulde. Det er min skyld.
Sådan, ja. Nu har De tilstået Deres forbrydelse.
Fortæl mig præcis, Quangel, hvor mange kort De selv skrev.
-I alt, mener jeg. -285.
Atten.
Atten kort blev ikke afleveret.
Vi har forresten Anna.
Hun har intet med det at gøre.
De lyver, Quangel. Hun dikterede, og De skrev.
Ligner jeg en, der lader mig diktere af min kone?
Det var fra begyndelsen min idé. Jeg fandt på det og udførte det selv.
-Hun har tilstået. -Nu lyver De.
Hun har tilstået. De skulle ikke have al æren.
Jeg skriver under på min tilståelse.
Men, inspektør ... Anna ...
Jeg beder Dem. Lad være.
Det er ... det er ikke nødvendigt.
Send en sekretær op på mit kontor.
Skål for drillenissen.
Quangel.
Anna.
Otto.
-Ved du, hvad der kommer til at ske? -Ja.
-Det står ikke til at ændre. -Det ved jeg godt, Otto.
Det er lige meget.
Nej.
Alle bedes rejse sig.
Heil Hitler!
Tiden er gået.
Vær ikke bange, mit barn. Vær ikke bange.
Dommer Fromm. Vil De blive lidt hos mig?
Så lukker jeg øjnene og lader, som om det er Otto.
Tiden er inde, Quangel.
Tag det på.
Kan jeg gøre noget for Dem?
Har De brug for noget?
Et kort og en pen?
De tog hende alligevel.
Jeg læste alle dine kort, Drillenisse.
Dine og din kones.
Jeg er den eneste, som læste dem alle.
Alle, undtagen atten.
Atten kort.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
TIL MINDE OM OTTO OG ELISE HAMPEL
HALSHUGGET FOR AT SKRIVE OG FORDELE -
-KORT IMOD NAZIREGIMET MELLEM 1940 OG 1943
BASERET PÅ EN ROMAN AF HANS FALLADA
Oversættelse: Ida Elling Magnus www.nordiskundertext.se